De lever!
- Kalla på Medicus! - Fort!
Hämta vatten och trasor till såren!
Vad har hänt?
Arenan har bränts ner.
Romare ligger begravda i askan!
Och Rhaskos?
Han dog som alla män borde dö.
Med svärd i hand och blod i sinnet.
Klarade du dig oskadd?
Gudarna tycker om mig, lille man.
Om du kallar mig det igen är det slut på din tur.
Kommer han att läka?
Nasir fick ett enda sår.
Den här mannen fick fler än han borde ha överlevt.
Hans namn är Oenomaus och han är ingen vanlig man.
Hoppas att gudarna uppskattar honom lika mycket som du.
Drömmer jag?
I så fall hoppas jag att du aldrig vaknar.
Sen störtade den samman.
De skrek och rusade omkring som barn
när arenan brann omkring dem.
Stanken av rök och död
fördes med vindarna till själva hjärtat av Rom!
Ge oss goda nyheter.
Oeanomaus är en titan.
Han ska överleva och åter svinga sitt svärd.
För att strida vid din sida?
Om han väljer att utmana romarna.
Utmana?
Du är kaxig nog att trotsa självaste Jupiter.
En bunt vilseledda slavar är som flugor runt tjurens arsle.
Missade han att vi krossade arenan omkring honom?
Rom hålls uppe av mer än några träbjälkar.
Om ert mål är att se era liv ta slut i förtid
går ni en säker seger till mötes.
Varför väljer du i så fall att hjälpa oss?
Det handlar inte om vilja utan om att betala tillbaka en skuld.
En skuld till Oenomaus.
Om det inte hade varit för den hade vi inte stått här.
Han har rätt.
Det var ett misstag av oss att lita på hans goda avsikter.
Nasir försökte döda mig en gång.
Ändå litar vi på honom.
Gannicus kanske också kan övertalas.
Eller så borde du ha dödat honom på arenan.
Enligt vittnena i Rom ger testamentet
familjen en bostad i Rom och villan här i Capua.
Dessutom ingår vingården i Atella,
40 getter i bergen vid Pompeji, 20 nötkreatur...
Vad är boskapen värd?
9000 dinarer beroende på köparen.
Sälj dem på marknaden och sätt upp dekret om belöning
för uppgifter som leder till Spartacus gripande.
Ursäkta, praetor,
men du har inte rätt att sälja tillgångarna.
Du ska bara övervaka senator Albinius egendom
tills hans arvinge blir myndig.
Lagen måste ge vika för allas bästa.
Spartacus ska få betala för sina gärningar.
- Praetor... - Mer prat plågar bara
ett sörjande hjärta.
Jag ber om ursäkt.
Minnet av din far ska leva länge.
Hela republiken sörjer hans frånfälle.
Lämna oss.
Vad begråter du mest?
En far som du aldrig mer får sluta i din famn?
Eller att hans tunga har tystats för gott
innan den upplöste vårt äktenskap i Varinius favör?
Jag har begått ett stort misstag.
Gudarna har straffat mig genom att döda min far.
- Det räcker inte. - Gaius...
Det enda skälet till
att du inte har gjort din far sällskap, är barnet inuti dig.
Mitt barn. Min arvinge.
Skydda honom med ditt liv.
Eller plikta med det.
Öppna porten!
Vi måste sörja under den föreskrivna tiden.
Jag står inte ut med stanken av sorg från dig.
Ta ett bad.
Avlägg rapport.
Hundra lik till har hämtats från arenan.
Det här hittades bland ruinerna.
Varför är våra män så få?
Många kommer från Neapolis i kvällningen.
Många andra har flytt.
Bryter de sin ed mot Rom?
Fruktan och panik har drabbat regionen och våra män.
Många tror att Spartacus släpper lös gudarnas vrede.
Det har ingen betydelse.
Legioner kan återvända till manskapet
men ändå stupa för Spartacus och hans män.
Ursäkta, men som jag sa till Marcus innan han dog
är gladiatorerna knappast några simpla slavar.
Minns du inte när Spartacus mötte
dina män i en uppvisning just i det här huset
och vad som blev resultatet av den kampen?
Alla strider inte som Spartacus.
Men många tillhör brödraskapet.
Tre av dina män kan inte mäta sig med en av dem.
Trots deras villighet att dö.
Nej.
Stod du inte en gång bland brödraskapet på sanden?
För en evighet sen.
Visa i så fall vad du kan.
Bevisa dina stora ord.
Praetor, jag...
Skynda dig. Jag stannar inte länge i denna hetta.
Syriern vill smaka sitt eget blod.
- Vad är det? - Kom igen!
Börja!
Kom igen!
Jag betraktades som den lägsta i brödraskapet.
Om jag ändå hade haft en armé med dig som förebild.
Det finns andra som delar min åsikt.
De är män bara till namnet. I själva verket är de rabiata djur.
En sådan kraft under min vägledning
skulle komma till nytta i denna svåra tid.
Senaten skulle ogilla att fanan dras i smutsen.
De ogillar mycket som ambitiösa män måste utstå.
Ska du ge dig av?
På praetorns begäran.
Han belönar Ashur med en välförtjänt favör.
Om han ändå ville vara lika vänlig mot den sörjande hustrun.
Det är svårt att behöva skiljas från sin far.
Jag kände aldrig min.
Men jag har ofta funderat.
Hur kunde Glaber veta att det fanns silfium i Ilithyias kammare?
Gudarna kanske talade med honom.
Du glömmer din plats.
Nej, jag skyddar den.
Du kan inte skydda något utan mig, din jävla syrier.
Trotsar du min befallning igen...
Du befaller inte över ett skit.
Jag strider för Glaber nu.
Om jag avslöjar att du kände till hans hustrus avsikter
att beröva honom hans ofödda barn,
eller att gudarna inte var inblandade i överlämnandet av Oenomaus...
Du lever ännu
därför att jag inte har viskat dina hemligheter i praetorns öra.
Nej, Ashur.
Se det som en väntjänst. Som jag ska återgälda.
Gör det ont?
Det är bara skärsår som snart är glömda.
Tänk om alla ärr vore lika lätta att utplåna.
Jag ser inga ärr.
Du riskerade allt för skuggan av den kvinna du älskade en gång.
Låt oss tända solen och betvinga mörkret med dess värme.
Sluta!
Naevia.
De har tagit ifrån mig allt.
Till och med dina smekningar.
Jag har hört rykten om dina segrar på arenan.
Det var länge sen.
Mira sa att du nyss stod där
som bödel för romarna.
Jag stod för en broders skull.
För att ge honom en ärofull död.
Och Rhaskos?
Fick han också det?
Höll du av honom?
Han gav mig en god ställning.
Jag gav honom tröst.
Den uppgörelsen verkar vara förbi.
Jag kan ordna en ny med en mäktigare man.
Jag har ingen ställning bland de här männen.
Jag söker den inte heller.
Ändå står du bland dem.
Jag vill bara tala med en gammal vän.
Inget annat.
Vi befinner oss i Vesuvius skugga.
En man som står på krönet har milsvid utsikt
i alla riktningar.
Romarna blir lätta att upptäcka.
Finns det en väg till toppen?
En enda stig, smal men lätt att gå.
Resten är bara sten, omöjlig att ta sig förbi utan vingar.
Vi väljer ut tre män som är för gamla för att strida,
som får dela på vakthållningen.
Det finns en enda ingång till templet.
Romarna kan enkelt stänga in oss.
Det finns tunnlar under våra fötter.
Vi kanske kan gräva en till förbi murarna.
Några bågskyttar kan uppehålla romarna länge nog
så att resten kan fly om vi bygger en gång.
Hur många av er kan hantera en båge?
Det behövs inga bågskyttar på arenan.
Du strider inte längre på sanden.
Inte heller kan du smida svärd av träd.
Vi ska tillverka vapen av det naturen ger.
Och lära oss hantera dem av sådana som kan.
Vi kunde lika gärna träna tills gudarna hämtar oss.
Husslavar kan aldrig bli gladiatorer,
vilka vi lider brist på nu.
Vi behöver stridsmän.
Vi kanske borde återvända till Neapolis
och slavskeppen från krigen i utlandet.
Tänker du anfalla hamnen?
Med så få män?
Vi skövlade arenan med färre än så.
Ta med dig två män och alla pengar vi har.
Muta folk i Neapolis att berätta när nästa skepp väntas.
Men var försiktig. Ingen får veta något.
Ursäkta, det var inte meningen att störa.
Kan jag inte dricka det är jag ointresserad.
Jag vill bara ha vin.
Vi har inget.
Då är jag verkligen fördömd.
För er båda två? Jag är en hora, inte en idiot!
Dumma fitta!
Jag vill byta ord.
Fan ta dina ord.
Det är inte dig jag vill tala med.
Jag har ett erbjudande.
Ett som lämpar sig för dina talanger.
Ursäkta.
Jag trodde inte att du behövde badet
med tanke på sorgeperioden.
Min make befaller mig det i brott mot traditionen.
Stanna.
Gör mig sällskap.
Du har gråtit.
Mitt hjärta är tungt.
Det är nära att sprängas.
Varför varnade gudarna mig inte om Spartacus anfall?
Eller om min fars...
Straffar de mig?
Tog de hans liv i pant för det jag planerade att ta?
Vi bär båda bördan av våra gärningar.
Om gudarna har vänt oss ryggen måste vi tillsammans hitta vägen
tillbaka till deras gunst.
Varinius har övergivit mig.
Inte ens gudarna kan stilla Gaius hat mot mig.
Uppför dig som hans kärleksfulla fru.
Underkasta dig hans vilja.
En dag kommer han att glömma sina avskyvärda avsikter.
Det korta ögonblicket ska vi utnyttja.
Det fanns en tid
då det enda jag drömde om var att strypa dig.
Nu är dina andetag det enda som skänker mig liv.
Jag ska inte vika från din sida
förrän min egen make kallar mig till dödsriket.
Jag känner igen den blicken.
Den föll ofta på mig när vi var under Batiatus tak.
Du kände Gannicus långt före min tid.
Vad tycker du om honom?
Han är en kämpe, liksom vi var en gång.
Han gagnar ditt mål.
Han har uttryckt tvivel om det.
Det har vi alla.
Du har alltid kunnat övertyga oss.
Vi har gjort det omöjliga.
Vi har jämnat arenan i Capua med marken.
Ett monument över Rom som byggdes på slavars ryggar.
Vi har slagit till mot fiendens själva hjärta.
Deras styrka är väldig.
Lika väldig som deras önskan att se friheten krossas.
En dag, kanske snart,
kommer de att slå tillbaka.
Hur undviker vi dem?
Det tänker jag inte göra.
- Hur? - Är det sant?
Om vi ska möta det mäktiga Rom vill jag göra det här,
i skuggan av Vesuvius, på våra villkor.
Ingen får vara sysslolös.
Vi måste förbereda oss för det som ska komma.
- Vad är det som ska komma? - Vad ska hända?
Vi har ont om riktiga vapen.
Tillverka vad ni kan av trä och sten tills vi kan få tag på fler.
Fortsätt att gräva tunnlar under våra fötter
så att vi kan fly när vi behöver det.
Jag har sett ditt hjärtas röst.
Nu förstår jag varför en man vill riskera livet för en sådan sak.
Vore det inte för dig och de andra
skulle jag ha stupat på arenan
och aldrig återsett hennes ansikte i det här livet.
- Det ska jag aldrig glömma. - Fortsätt att träna.
Inte heller din lögn
som tvingade henne att stanna där en dag till.
Jag vet att du är orolig.
Hon är i trygghet.
Allt annat är oviktigt.
Tror du att ord kan förändra allt som har hänt?
I så fall är du dummare än jag trodde.
Var mer fasansfulla än tusen män.
Ursäkta.
Jag gjorde fel som erbjöd tröst till en förbannad galler.
Du erbjuder skit!
- Besinna dig! - Crixus!
Jag trodde att vi hade lagt det bakom oss.
Såret finns kvar.
Jag beger mig till Neapolis och värvar bättre män.
Oroa dig inte för romarna.
Dina egna män försöker döda varandra.
Du vet vad som måste göras. Ordna det.
Gannicus, jag vill tala med dig.
Vill du att jag ska strida?
Jag vill att du ska jaga.
Alla har en uppgift. Vår uppgift är att ordna kött.
Du talade om en skuld till Oenomaus.
Räckte det inte att rädda hans liv?
Det bestämmer han.
Du är en fri man. Du fattar dina egna beslut.
Precis som när du stod på arenan för att dräpa dina bröder.
Vad fick dig att lyfta svärdet?
Äran, sådan du ser den? Eller löftet om pengar?
Som jag aldrig fick.
Jag valde att inte döda dig på arenan.
Mitt svärd och min frihet är för alltid begravda i ruinerna.
Friheten är inte ett ben man sticker åt en lydig hund.
Det är något alla män förtjänar.
Vi är gladiatorer.
Vi förtjänar en likadan död som de vars liv vi har tagit.
Så var det inte alltid för mig.
En gång var jag en fri man i Thrakien.
Jag hade en hustru och förhoppningen om barn.
Vad hände med henne?
Batiatus krävde hennes liv.
I gengäld tog jag hans.
Då väger vågskålen jämnt.
Det var Glaber som dömde oss till slaveri.
Jag tänker inte vila så länge han lever.
Är det därför som du trotsar romarna?
För minnet av din kvinna?
För kärlek.
Det största skälet av alla.
En sak som har lett mången man i fördärvet.
Du har skrämt bort djuren.
Jag klarar mig bättre ensam.
Upp med svärdet!
Tappa det, och ni mister livet! En gång till!
Jag vill inte att du dör av värmeslag.
Tack.
Jag vill inte heller att du ska bråka med Agron.
Om han hade fått bestämma hade han lämnat dig i gruvorna.
Han kanske hade rätt.
Säg inte så.
Har du inte tänkt samma sak efter gårdagen?
Om en sådan tanke skulle komma
skulle jag slita ut den med mina bara händer.
Det enda som betyder något är att kvinnan jag älskar är hos mig.
Är hon det?
Eller är det bara en ande som hemsöker minnet av hennes kropp?
Du har tappat förståndet. Hundratals döda. En förstörd arena.
Är det vad du erbjuder?
Ska Lucretia knäböja på marknaden
och beveka gudarna att släcka glöden med sitt piss?
Ursäkta! Unge Seppius låter sitt hjärta tala.
Jag är säker på att gudarna ser hans misstro.
Vi måste vara ödmjuka inför gudarna
för att försöka blidka dem.
Ritualer tjänar väl för att lugna folket.
Det vore bättre att gripa Spartacus.
Mina män genomsöker landsbygden och väljer handling framför bön.
Det har de gjort länge utan resultat.
Du har inte lyckats bättre.
Sant.
Den ende som gynnas av vår osämja
är mannen som orsakar vår pina.
Sorgen är djup.
Vi saknar din fars vägledning och fasta hand.
Hans frånfälle har lett till kaos.
Seppia kände likadant
när vår kusin Sextus dräptes av Spartacus.
Hon återupplever minnet genom Marcus död.
En vän till familjen sen hon var en liten flicka.
Alltför många män har dött.
Inga fler ska behöva möta samma öde.
Låt oss lägga vår fejd åt sidan och förena oss i samma mål.
Att övermanna Spartacus och hans mördare.
Ja, för folkets bästa! Staden kommer att hylla er båda.
Våra röster ska ljuda ända fram till senaten.
Jag måste tala med Varinius.
Samme man som flydde tillbaka till Rom
medan stenarna i arenan fortfarande rasade?
Varinius vill fly från allt som har hänt här.
Inräknat dig.
Ta min hand.
Den är ett bevis på vårt starka band.
Jag ska överväga ditt förslag. Du får svaret i morgon.
En natts vila.
En kärleksfull syster kan över- tala en bror där andra misslyckas.
Jag tänker klart i morgon.
Seppius!
Jag vill bjuda hit din syster.
I hopp om att vi ska finna större styrka
hos två hjärtan som sårats.
Det var omtänksamt. Den största lindringen för en kvinna
kan bara en annan kvinna ge.
Det vore en stor tröst för henne.
Tack. Jag ska ordna ett besök.
Din hustru är skarptänkt.
Seppia ska begrunda förslaget
så att Seppius får höra dem från hennes läppar.
Ja. Din inbjudan kan vara till hjälp.
Kom, jag har annat att diskutera med dig.
Var det inte det jag sa?
En dag ska vi bli fria från denna avgrund.
Jag ser honom inte.
Är du säker på att han lever?
De var fyra till på botten.
Han gillade inte deras sällskap.
Minnet av dem är inristat i hans kött
tillsammans med märkena efter de andra själar han har tagit.
Vad vill du det monstret?
Vad jag vill egyptiern är min ensak.
Jag lyder under praetor Gaius Claudius Glaber.
En ärevördig titel.
Men i hans frånvaro kan jag inte vika från min plats.
Givetvis.
Kan du vänta här med mina män tills jag återvänder med honom?
Det har varit en lång och varm dag.
Jag vill ha skugga och vin
för att svalka mina överhettade bekymmer.
Jag ska hjälpa dig upp i ljuset, min vän.
Och se till att du gör nytta.
Håll vänsterarmen stadig och sträck strängen mot hakan.
Ta ett andetag och släpp.
Gör ett försök.
Dra strängen till hakan. Ta ett andetag.
Och släpp.
Släpp inte strängen med kraft.
Låt den glida ur fingrarna.
Med lite övning kommer du att bli som gudinnan Diana
som dräper fiender från långt håll.
Donar! Jag följer med dig. Bågskytte intresserar mig inte.
Vi låg tillsammans en gång och nu tror du att vi är ett par?
Du misstar mig för en förbannad galler.
Söker du Donars kärlek nu?
Jag söker bara min plats i världen.
Ta den med dina händer, inte genom att sära på benen.
Ett skepp kommer hit om två veckor.
Det är lastat med stridsmän tillfångatagna av romarna.
Om några av oss klär ut oss till köpmän och tar oss ombord
innan lasten lossas...
Det är en möjlighet.
Dina ansträngningar har burit frukt.
Alla bär inte sötma.
Det går ett rykte i staden.
Glaber har höjt priset på ditt huvud till 9000 dinarer.
Du har inte fångat något annat än Roms uppmärksamhet.
Det blir en syrlig sak att svälja.
Var inte gallerna illa nog?
Jag har hört många legender om den obesegrade gallern.
En fin titel.
Men såvitt jag minns segrade du inte
när vi mötte Solonius män under invigningen av arenan.
Det är sant. Jag utropades inte till segrare.
Men jag led inte nederlag i en riktig strid.
Vi kanske får den en dag.
Kanske det.
Det glädjer mig att du blev krigare.
Du önskade det så innerligt.
Men det är en överraskning att se dig här.
I en thrakers ledband.
Spartacus har öppnat mina ögon. Vi strider tillsammans.
Så varför sitter du här
medan han och tölpen smider planer som påverkar oss alla?
Jag har annat att tänka på.
Är Naevia din kvinna nu?
Jag minns henne när hon ännu var en orörd blomma.
Varför råkade hon så illa ut?
Mina känslor.
Och att Lucretia avslöjade dem.
Det största priset betalas alltid av dem vi älskar.
Du borde föra henne långt bort från Spartacus och hans uppdrag.
Innan han leder er alla i döden.
Oenomaus har vaknat.
Jag vill bara tala med dig.
Vilka ord tror du betyder något nu?
Att Melitta valde dig.
Att hon älskade dig över alla andra.
Varför var hon hos dig natten då hon dog?
För att dricka en sista skål innan jag såldes till Tullius.
Var det det enda skälet?
Vad som än hände mellan oss
är det jag som ska klandras. Inte hon. Aldrig hon.
Jag älskade dig som en bror.
Jag också.
Nej.
Du tjänar bara dina egna intressen.
Du skulle förråda gudarna för att få som du vill.
Jag kanske var en dåre.
Som trodde något annat.
Jag ser det framför mig så fort jag sluter ögonen.
Spartacus som slungar sitt spjut.
Cossutius sista flämtande andetag.
Och Mercato. Stackars Mercato.
Vi kommer att sakna honom.
Förlåt, jag babblar som om jag vore den enda som har drabbats av förlust.
Du sörjer din fars bortgång.
Mitt hjärta är förkrossat av hans frånfälle.
Du ska omfamna honom igen, precis som jag ska omfamna Mercato
och min älskade kusin Sextus.
I dödsrikets land
där min make Quintus tålmodigt väntar.
Tillsammans med oräkneliga romerska herrar.
Som alla har ryckts bort i förtid av vår gemensamma fiende.
Ni är mycket äldre än jag.
Men tro inte att jag är naiv.
Du bjöd inte hit mig för att lindra min sorg
utan för att få mig att försöka beveka min bror.
- Seppia! - Han har varit tydlig i sin avsikt
att ensam bringa vår gemensamma fiende inför rätta.
Han är svår att övertala när han har bestämt sig för något.
Du har avslöjat ränksmideriet hos två gamla kvinnor.
Men det föddes ur krossade hjärtan.
Något som förenar oss oavsett ålder och erfarenhet.
Jag mötte hans blick när Spartacus stod på sanden.
De brann av en eld som hade kunnat förgöra hela världen.
Det ska den också göra.
Om goda män kan bortse från sina skiljaktigheter
och möta Spartacus förenade.
Som jag sa till din hustru: Min bror kan vara besvärlig.
Det är inte bara hans fel.
Jag beklagar att jag inte valde en trevligare lösning.
Men jag ska se den till sitt slut.
Jag ska försöka övertala honom att ställa sig på din sida.
Det låter mycket bra. Eller hur, Gaius?
Ja.
Mycket bra.
Du är en ljusstråle i detta dunkla hus.
Ursäkta.
Brådskande angelägenheter kallar.
Du är välsignad som har en sådan make.
Gudarna skänker oss bara det vi förtjänar.
Vi har samlat männen.
Kom, så får jag se om de håller vad du har lovat.
Gannicus fångst håller på att tillredas.
Kom, så äter vi.
Du har slipat eggen.
Livet skulle fly om kniven stacks i en kropp.
Naevia.
Det namnet saknar innebörd.
Hon var en annan flicka.
Ung och dum.
Hon rycktes bort från den här världen av grova händer och heta andetag.
Allt hon tvingades göra för att överleva...
Vi ska ge oss iväg härifrån.
Vi ska skapa ett nytt liv långt från Roms skuggor.
Minnet följer oss överallt.
Jag kan inte fly från det här.
Ska jag bara se på medan du tynar bort?
Nej, jag vill inte att du ser på.
Jag vill att du lär mig.
Att du lär mig att andas igen. Att leva. Att strida.
Så att ingen man någonsin kan bära hand på mig mot min vilja.
Så att flickan som bestals på sitt namn kan återta det.
Vi ska hämnas på det som romarna har gjort.
Tillsammans ska vi se dem drunkna i floder av blod.
Ingenting!
Inte här heller!
Lugna er! Varför är ni så bestörta?
Vårt sista mynt är borta.
Skit i myntet. Kartan är borta! Våra planer för marschen till Neapolis.
Någon tänker förråda oss i utbyte mot Glabers belöning.
Spartacus.
Gannicus? Ger du dig av utan ett ord?
Jag har talat med Oenomaus.
Vad tar du med dig?
Vatten och kött som jag har fångat med mina egna händer.
Öppna det.
Jag är inte en av dina dårar som lyder din befallning.
Vår karta har försvunnit samtidigt som du.
Jag har sett dig titta på den.
Jag har gjort många saker.
Men jag förråder inte en olycksalig plan.
Ur vägen.
Jag visste att du skulle leda männen mot sin död.
Är det i dag det ska ske?
De är lojala. En egenskap som du inte verkar vara bekant med.
Nej! Ingrip inte!
Jag ska visa vad en man med ett uppdrag är kapabel till.
Ditt svärd.
Du slåss med Dimachaerus teknik.
Jag har tränats av självaste Oenomaus.
Släpp förbi mig eller sätt dina färdigheter på prov.
Vi måste hindra dem.
Spartacus har yttrat sin befallning. Vi ska följa den.
Spartacus!
Chadara!
Hon försökte smyga iväg när ingen såg.
Ett bra skott.
Jag ville bara såra henne.
Hon tog kartan.
Varför gjorde hon det?
Hon kände sig inte hemma här. Hon ville ta plats någon annanstans.
Jag ber om ursäkt. Du talar sanning.
Så har det inte alltid varit.
Jag går härifrån nu om du inte vill fortsätta strida.
Gå. Det har varit tillräckligt mycket blodspillan.
Stannar ni?
Ja.
Jag kommer att sörja er död.
Är det så klokt att låta honom ge sig av?
Varje man har rätt att göra sina egna val.
Gannicus har gjort sitt.
Han kan bli ett hot.
Vi har mött värre än så.
Egyptiern och dina män är framgångsrika.
Som utlovat.
Se till att slavarnas kvarlevor tas om hand.
Undvik upptäckt.
Ursäkta. Jag kunde inte vänta till morgonen.
Har du ett svar på mitt förslag?
Jag är rädd att det kommer för sent.
Seppia...
Jag har sett hur mycket du håller av henne.
Lämna detta liv i vetskapen om att hon är trygg under mitt tak.
Min famn ska trösta henne under dagarna som kommer.
Orden har tappat sin mening.
Jag har hört för många från dårar som anser
att de är bättre än mig.
Det är slut på det nu.
Dina män är numera mina.
Och de, tillsammans med mina,
ska jämna vägen för Spartacus död.